Puumajakerho Cincinnati, Ohio
jäsenmuistoja
ENSIMMÄISEN NAISEN INNOITTAVA PUHE OHIOSSA
Oli 2. toukokuuta 1934.
Suuri lama oli täydessä vauhdissa, mutta minulle se tuntui kaukaiselta.
Keskityin yhteen asiaan.
Halusin toimittajaksi.
En ollut koskaan aiemmin ollut yhtä innoissani.
Seuraava pysäkki: Clifton ja Ludlow.
Vauhdilla ehtisin nähdä isän autokaupassaan.
- Isä! Sain artikkelini valmiiksi. - Sehän on hienoa, kulta.
- Toivota onnea. - Onnistut kyllä. Käy kiinni!
Hänestä tulee vielä toimittaja, sen minä sanon.
Kulkurien rikosaalto leviää halki Ohio Valleyn.
Täältä uutisia, kulkurien rikosaalto...
Veljeni Charlien avulla pääsin vierailemaan-
- Cincinnati Register - lehdessä.
Menisin sisälle vierailijana-
- mutta tulisin ulos toimittajana.
Miten olisin voinut tietää, mitä elämä toisi tullessaan?
Luulin olevani valmis.
Seitsemänteen, kiitos.
Anteeksi, hra Peabody, sir?
- Charlie Kittredgen sisar? - Aivan, Kit.
Billy, olen vasta 19, en mikään sir. Seuraa minua.
Charlie sanoi, että halusit nähdä oikean uutishuoneen.
Vau, Cincinnati Register.
- Missä päätoimittaja on. - Gibson? Tuolla, miten niin?
Haluaisin, että antaisit artikkelini hänelle.
- Mitä? - Jotta hän voisi julkaista sen.
Et kai ole tosissasi?
Olet. Hän on tosissaan.
Niin olen. Se kertoo Chicagon maailmannäyttelystä.
Haastattelin monia, jotka olivat paikalla. Silminnäkijöitä.
- Haluat, että artikkelisi julkaistaan. - Kyllä, kiitos.
Ei lehden päätoimittajaa voi vain vaatia julkaisemaan juttua.
Mikä karmeinta, maksoin sinulle tästä sontajutusta!
Haluan jotain uutta ja tuoretta, jotain todellista, ennen kuin...
- Jospa minä vilkaisen sitä? - Kiitos, Billy!
Odotan tässä.
Lue kaikessa rauhassa vain.
Ei. Tule joskus toiste uudestaan.
Kyllä sekin käy.
Hän vain lukee sen, Ruthie.
Ehkä hra Gibson ei edes saa juttua.
- Olet myöhässä. Mennään. - Tietääkö äiti, että tulet mukaan?
Äiti, menen Kitin luo Francesin kanssa.
- Hyvä on, kulta. - Nyt hän tietää.
Minä pääsen Puumajakerhoon
Iltapäivää.
Päivää.
Kiinnostaako täkäläisiä luontaistalous?
- Vähän riippuu. - Mitä se tarkoittaa?
Vaihtokauppaa.
Minä ja kumppanini teemme työtä rahasta.
- Olen Will, tässä on Countee. - Hei.
Äiti on takapihalla puutarhakerhonsa kanssa.
Minä pääsen Puumajakerhoon
Kaikki järjestyy kyllä.
Kuulin, että muutat, Louise.
Mieheni lähti viikkokausia sitten. Muutamme toistaiseksi Netherlandiin.
Netherland Plaza Hoteliin? Se on kuulemma loistelias.
Olisi ihana nähdä huoneet.
Margaret, katso.
Äiti!
Kulkureihin ei voi luottaa.
Päivää. Miten voin auttaa?
- Äiti, tässä on Will ja... - Countee.
He haluavat luontaistaloutta, eli tehdä töitä ruoasta.
Voin korjata mitä tahansa.
Ikkunoita, aitoja, kaikenlaisia koneita.
- Olemme luotettavia ja vastuullisia. - Tulkaa aamulla uudestaan.
- Keksitään jotain. - Kiitos.
Hetki vain.
Älä ruoki heitä, Margaret.
Ottakaa ensin hieman syötävää.
Kiitos, mutta me otamme vain palkaksi.
Täytyyhän teidän syödä.
Äkkiä, rva Culver ahmii jo pähkinöitä.
Jos hän huomaa voileivät, ne ovat mennyttä.
Tämä on ennakkoa palkasta.
- Ottakaa vain. - Hyvä on, ennakkopalkkana.
- Maksamme sen aamulla. - Nähdään silloin.
Mennään, Countee.
Mieheni sanoo, että kulkurit poistuvat vain, jos niitä ei ruoki.
Voi, Louise.
Hekin ovat jonkun lapsia.
Tule, Will!
Kaikki paikoillenne.
"Jäsenmuistoja."
Eleanor Roosevelt, Amelia Earhart.
Kit, Ruthie, Frances, ja pian myös Florence.
Vannotko sinä, Florence Stone-
- olevasi uskollinen vain ja ainoastaan Puumajakerholle koko loppuelämäsi?
Vannon.
Entä jos joku pyytää liittymään 9. kadun kerhoon?
Nauran heille päin naamaa.
Sinun pitäisi sanoa "kieltäydyn".
Kieltäydyn.
Ja nauran.
Ruthie, hae pyhä vesi pyhältä hyllyltä.
- Hain jo. Se on pyhässä kulhossa. - Hyvä.
Puumajakerhon jäsenet ja jäsenehdokkaat-
- laittakaa oikea kätenne kulhoon.
Me olemme yhtä.
Laittakaa kaksi sormea sydämenne päälle-
- pyhää Puumajavalaa varten.
Yhteen ääneen:
- Vannon olevani uskollinen... - Betty Lou.
Robert, tee jotain!
Ei mitään hätää.
- Frances, katso. - Sinun sänkysi.
Mitä tuo tarkoittaa? "Pankin määräämä ulosotto."
Pankki vie meidän talomme.
- Eikö se ole isäsi pankki? - Voisiko hän antaa talon takaisin?
Anna heidän mennä, Betty Lou.
Mikä harmi. En tiennytkään.
Mies menetti työnsä, Lorraine. He ovat myyneet kananmunia.
- Anteeksi. - Anna heidän mennä.
Mennään.
Kuvani ei ole vielä seinällä.
Florence!
Kaikki katsovat, Lou.
Otan osaa.
- Mihin he nyt menevät? - En tiedä.
Otan osaa, Barbara.
Siinä hän onkin. Mitä tytölleni kuuluu?
- Isä. - Tulehan.
- Mikä hätänä? - Katso.
"Stonet menettävät kotinsa."
Siksi sadut ovat suosikkitarinoitani.
Pelottavissakin saduissa kaikki elävät onnellisina elämänsä loppuun asti.
Ja yleensä hienoissa asuissa.
Kiitos, Ruthie.
Tietääkö kukaan, missä Frances Stone on?
Matkoilla. Sukulaistensa luona.
- Joo, kulkuriviidakossa. - Lopeta, Roger.
Frances Stone on tyhjäntoimittaja ja munanmyyjä.
Hänen mekkonsa oli tehty rehusäkeistä.
Roger ja Ruthie, nyt hiljaa.
Nyt onkin sopiva aika kertoa-
- että viimeisenä tehtävänä ennen kesälomaa-
- on auttaa soppakeittiössä.
Se tarjoilee ruokaa köyhille.
Isäni mukaan siellä käyvät vain-
- valtion varoja käyttävät kulkurit, jotka aiheuttivat laman.
Ymmärrän sen, Roger.
Ja jos joku ei halua auttaa-
- voi myös 1500 sanan esseen vapaaehtoistyön historiasta.
- Roger johtaa soppakeittiöryhmääni. - Hän on mukava poika.
Roger on kauhea poika. Hän ei vain halunnut kirjoittaa ainetta.
Grace En voi enää ruokkia sitä
Äiti, koira on ihan yksin.
Voi raukkaa.
"Grace. En voi enää ruokkia sitä."
Voimmeko ottaa sen?
Mitä? Emme.
Hän voi olla tämän ja ensi vuoden ja kaikkien vuosien synttärilahjani.
Olen pahoillani, kultaseni.
Mitä, Grace?
Hyvä on, minä kerron.
Se lupaa olla hiljaa, syödä vain tähteitä-
- ja olla muutenkin täydellinen koira.
Voimmeko sentään viedä sen kotiin yhdeksi hassuksi yöksi?
Katso nyt tätä naamaa.
Äiti...
- Ole nyt kiltti. - Hyvä on, yhdeksi yöksi.
Hän suostui! Sinä tulet kotiin.
VUOKRATAAN HUONEITA
Pidän sinusta huolta. Älä pelkää.
Pysäyttäkää hänet!
Apua!
- Poliisi! - Mitä tapahtui?
Keskellä kirkasta päivää.
- Hän vei lompakkoni. - Oletteko kunnossa?
- Olen. - Minkä värinen lompakkonne oli?
Punainen, poikani tekemä.
Näittekö miehen tatuoinnin? Se oli outo, ehkä lintu.
En ehtinyt nähdä sitä kunnolla.
Huomasin vain, että hän oli kulkuri.
Ota koirasi.
Punainen lompakko tatuointi - kulkuri
Lounastin tänään myöhään, Margaret.
Säilytä tähteet.
- Lisää lihamureketta, Hendrick-setä? - Ei, kiitos.
Jos vielä tuet presidenttiä ja New Dealia-
- näet, miten maamme käy.
- Oma poikasi lähti yliopistosta. - Eikä. Hän jatkaa myöhemmin.
- Vai mitä, isä? - Ja liittyi humpuukiohjelmaan.
CCC on hieno ohjelma. Charlie rakentaa puistoja, korjaa teitä...
Ja lähettää rahaa kotiin, koska liiketoimet sujuvat kehnosti.
Kyllä suku saa auttaa omiaan.
Outoa nähdä tällaista, Margaret. Säästelet tähteitä.
Me pidämme tähteistä.
- Minun pitäisi lähteä. - Jää toki vielä.
Pidät minua tuhon äänenä, Jack.
Mutta kun ihmiset elävät yli varojensa liian isoissa taloissa...
Mikä tuo ääni on?
Uusin perheenjäsenemme Grace.
Se on yleensä hyvin hiljainen.
- Paitsi kuorsatessaan. - Kuolakin valuu.
Onko viisasta hankkia uusi suu ruokittavaksi?
Se ei onneksi syö paljon.
Mennään, Grace.
Hyvä tyttö.
Eikö teidän kannattaisi palata kotiinne, missä se onkin?
Kyllä, sir.
- Mikä on Pohjois-Dakotan pääkaupunki? - Bismarck.
Älä anna äitisi rehkiä liikaa.
ILMAISTA KEITTOA TYÖTTÖMILLE
Uskomatonta, ettei kellään heistä ole rahaa ruokaan.
Saat viipaloida leipää kaikille.
- Haluaisitteko leipää? - Kiitos, kultaseni.
Anteeksi.
Isä!
Minä yritin.
Missä hän on?
Puumajassa.
Kit.
Tiedän, että olet siellä.
Ymmärrän, jos olet vihainen tai häpeissäsi.
Tule alas, niin selitän.
Kit.
Miksi olit siellä?
Pankki vei autokaupan.
- Tekikö Ruthien isä niin meille? - Se ei ole henkilökohtaista.
Menetämmekö talon?
Pärjäämme kyllä.
Missä automme on?
Isi...
Ei mitään hätää.
Kelpaako isäsi syömään soppakeittiössä, Kit?
Älä välitä heistä.
Kit alkaa kasvattaa kanoja, myydä munia-
- ja pukeutua rehumekkoihin, niin kuin Frances.
Mikä on rehumekko?
- Kananrehusäkistä tehty mekko. - Aiotko oikeasti pukeutua niin, Kit?
Totta kai, kunan perhe alkaa myydä munia.
Me emme ole munanmyyjiä!
Siitä on lyhyt matka köyhäintaloon.
Hakekaa kananne ja munanne Kit Kittredgeltä.
Olette pelkkiä loisia.
Tule tänne sanomaan niin, Roger.
Hyvä on. Olette pelkkiä loisia!
Mitä takanasi on?
Saako sinulta munia?
Mitä munat maksavat, Roger?
Herra Höyhenousu.
Miten seinämaalauksemme...
...etenee?
- Se oli Rogerin syy, äiti. - Voi, Kit.
Älä ota kaikkea henkilökohtaisesti.
Kaikki ovat nykyään pulassa.
- Tavarasi piti siirtää ullakolle. - Miksi?
Päätimme ottaa alivuokralaisia.
Alivuokralaisia?
Muukalaisiako?
Asuvatko he kodissamme, syövät ruokaamme ja istuvat sohvallamme?
Sitä ei tarvitse hävetä. Moni tekee niin pärjätäkseen.
- Emme kai me ala myydä munia? - Ei ole aikomus.
Lupaan, että se on väliaikaista.
Chicagossa saan hyvän työn, ennen kuin ehdit sanoa "Plymouth".
Chicagossa?
Oletko sinä lähdössä?
- Kuulin hyvistä paikoista... - Ei!
Sanoit, ettei ole mitään hätää.
Onpas, jos emme voi olla yhdessä.
Älä anna sen masentaa.
Kun olin 14, isä vaihtoi vanoja työkaluja käytettyyn T-mallin Fordiin.
Pyöritin kerran käynnistyskampea, joka hajosi käteeni.
Auto murahti ja hajosi etupihalle.
Halusin myydä sen romuksi, mutta isäni tuli...
...ja sanoi: "Älä anna sen masentaa."
Älä anna sen masentaa.
Auto toimi vielä viisi vuotta.
Oli kyse vanasta T-mallista, konekirjoittimen nauhasta...
...tai työn etsimisestä Chicagosta...
...ei pidä masentua, kultaseni.
Nyt nukkumaan.
Entä jos et palaa?
Minä, Jack Kittredge, lupaan ja vannon-
- kirjoittaa sinulle kerran viikossa.
Mikään ei voisi estää palaamasta luoksesi.
Lupaatko? Lhan oikeasti?
Lupaan.
Minä rakastan sinua, isä.
- Rakastan sinua. - Minäkin sinua.
Kesäkuun 17. 1934. Rakas isä.
Kiitos kirjeestä. Meillä on ikävä. Toivottavasti saat töitä Chicagosta.
Täällä on kaikki sekaisin.
En voi soittaa kavereille, koska puhelinliittymä katkaistiin.
Ei puhelinta?
Joten nyt vain siivoan, lakaisen, viikkaan-
- silitän, pyyhin ja kokkaan.
Viikkaan, siivoan, lakaisen, silitän, pyyhin ja kokkaan.
Toimittajanaaveeni on nyt taka-alalla.
Älä ymmärrä väärin. En minä valita.
Tai itse asiassa valitan.
Talo on täynnä alivuokralaisia ja kiirettä.
Rva Howard ja hänen poikansa Stirling muuttivat huoneeseeni.
Ei enää kauan, karitsa.
- Karitsa... - Karitsa...
Outoa, että luokkakaveri asuu luonani. Kai siihen tottuu.
Äiti muutti ompeluhuoneeseen, jotta saisimme lisätilaa.
Se oli fiksusti tehty.
Nti Dooley asuu nyt huoneessasi.
Hän on tanssinopettaja ja harjoittelee takapihalla.
Rva Howard ei oikein hyväksy sellaista.
Äiti jakoi olohuoneen kahtia.
Nti Bond, kirjastoauton pitäjä muutti puolikkaaseen viime viikolla.
Kunpa nti Bond vain oppisi erottamaan kaasun jarrusta...
Suojautukaa!
Se helpottaisi stressiä.
Minne kaikki menivät?
Millie-tädin säästämiskirja on auttanut ruoanlaitossa.
Jos paahtoleivän jakaa neljään osaan-
- yksi leipä riittää kolmelle aterialle.
Äidistä se on taianomaista, mutta oikea taikuri on...
Jefferson J. Berk, metkujen mestari, huijausten herra-
- ja kahlekarkurien kuningas.
Tarvitsen vapaaehtoisen.
Nuori mies.
- Mikä nimesi on? - Stirling.
- Pitäisitkö näitä hetken? - Käyhän se.
Tulehan.
Vahvat käsiraudat ovat terästä. Pääsetkö niistä irti?
Oletko varma? Lhan varma?
Vain avain voi vapauttaa sinut.
Toivottavasti. Se ei aina tosin toimi. Sitten sinut pitää leikata vapaaksi.
Noin. Pitäisittekö avainta?
Älä kadota sitä. Laittaisitko nämä ranteisiini?
No niin.
Vapautanko itseni raudoista raa'alla voimalla vai taikuudella?
- Taikuudella! - Hyvä on.
Lasketaan, kauanko menee.
Yksi, kaksi, kolme...
- Miten teit sen? - Taikuudella.
Muista, että kaipaan sinua mahdottoman paljon, isä.
Me kaikki kaipaamme. Älä unohda sitä.
Hei.
Anteeksi. Allergioita.
Nämä ovat huoneestasi.
Jätä ne siihen. Nostan ne itse.
- Onko tuo Ernie Lombardi? - Jep.
Kuva itse Schnozista.
- Hän on joukkueen suurin pelaaja. - 190 cm ja 105 kiloa.
Hän on suosikkini.
Hassua, hänellä on iso nenä ja sinulla...
On isot korvat. Tiedän.
Siksi pidänkin hänestä.
Anteeksi, että jouduit muuttamaan huoneestasi.
Ei se mitään. Saan kirjoitettua täällä enemmän.
- Mitä kirjoitat? - Uutisia.
- Perheellesikö? - Ja Cincinnati Registerille.
Kirjoitatko sanomalehteen?
Juttujani ei ole painettu vielä. Toivottavasti pian.
Veljeni ystävä on suuri toimittaja Registerissä.
Tämä ei sovi Registeriin.
Kaikki haluavat tietää maailmannäyttelystä!
Maailman jokainen toimittaja on jo kirjoittanut siitä.
- Tiedätkö, mitä hra Gibson sanoo? - Anna mennä.
Haluan jotain uutta ja tuoretta, jotain todellista. ÄIkää sievistelkö.
Cincinnati Register on kirkkaan valon majakka-
- sentimentaalisen roskan keskellä.
Mitä olittekaan sanomassa, hra...?
William Peabody, sir, en mitään. Lainasin vain teitä.
Hra Gibson!
Kappas vain.
Kukas sinä olet, kultaseni?
Kit Kittredge. Siis Margaret Mildred Kittredge äitini ja tätini mukaan.
Kun olin pieni, isäni lauloi:
Pakkaa murheet kitarakoteloosi
Kit tulee siitä.
Sir.
- Kiehtovaa. - Odottakaa.
Kirjoitin artikkelin, jonka voisi julkaista.
Paljon kiitoksia.
Minulla ei ole ässävikaa.
Nuoren taikurin käsikirja
Huppistarallaa.
Oletko kunnossa?
Onneksi äänitorvi toimii.
Kiinnostaisiko kirja?
- En oikein ehdi lukea. - Kannattaa hankkia aikaa.
Se on upea tapa matkustaa minne haluaa.
Itse luin juuri tämän.
- Robin Hoodin seikkailut? - Hän varastaa rikkailta köyhille.
- Mitä sitten tapahtuu? - Hän voi kertoa.
Haluaisitko sinä kirjan, Countee?
- Osaan lukea vain kulkuria. - En ole kokeillutkaan sitä.
Jos opetan sinut lukemaan, opetatko minulle kulkuria?
Se olisi kivaa, Stirling.
Kelpaisiko tämä?
Kiitos.
- Se on lainakirja. - Okei.
Will?
Oletko kunnossa?
Will?
- Saat hra Kittredgen vanat saappaat. - En voi ottaa niitä.
Olet tehnyt töitä enemmän kuin olen antanut ruokaa.
Vaadin, että otat saappaat. Omasi hajoavat näillä hetkillä.
Kiitos.
Kokeile.
- Nti Bond. - Rva Kittredge.
Will.
Ruthie.
Mikä hätänä, Ruthie?
- Huomenta. - Me menemme lomalle.
Myrtle Beachiin 10 päiväksi, lähdemme perjantaina.
- Miksi se on huono asia? - Täällä on paljon hauskempaa.
Puhun kotona koko ajan teistä. Kysykää äidiltäni.
- Kerroin teistäkin kaiken, nti Dooley. - Kiitos.
Tyttö ei kertonut, mitä hän sinusta oli puhunut.
Sinä kaipaat pienoisromaania.
- Mitä kirjoitat? - Sain sinulta hienon ajatuksen.
Laitan sen muistiin, etten unohda.
Tässä.
Minä hoidan tämän. Kirjoita se, ennen kuin unohdat.
- Oletko varma? - Mene jo.
- Kiitos, Ruthie. - Nyt tiedän.
Kengät sopivat hienosti.
Kiitos.
Nätti.
Toivota onnea.
- Kuka siellä? - Margaret Mildred Kittredge.
- Mitä sinä haluat? - Juttuni lehteen.
Miten sanoisin tämän ystävällisesti?
- Ette edes lukenut sitä? - Hän on pahoillaan, hra Gibson.
Niin olenkin, pahoillani siitä, ettette tunnista hyvää juttua-
- vaikka se seisoisi ovellanne.
Mitä oikein sanoit?
Vuokratalon muotokuva. Tuoretta, uutta ja aitoa.
Kädessänne on juttu, jota olette etsinyt.
Voitte heittää minut ulos, mutta lukekaa se ensin.
"Lapsen näkökulma Cincinnatin lamaan." Kirjoittaja Kit Kittredge, 10-vuotias.
Riittää jo.
- Kirjoititko sinä tämän? - Kirjoitin.
Ei hullumpaa.
- Aiotteko julkaista sen, hra Gibson? - Olen pahoillani.
"Ei hullumpaa" on hyvin, muttei riittävän hyvin.
Älä luovuta. Freelance-kirjoittajat saavat sentin per sana.
Yksi, kaksi...
Lehti maksaa sentin sanasta.
Voisin saada kolmekin dollaria yhdestä artikkelista.
Ajattelin kirjoittaa sinusta ja Counteesta, jos se sopii.
- Mitä kiinnostavaa meissä on? - Haluaisin varjostaa teitä päivän.
- Toimittajapuhetta. - Niin, juu.
Olin menossa hakemaan tavaroita leiristäni.
- Voit tulla mukaan, jos haluat. - Jos meitä ei tarvita täällä.
Pärjään kyllä.
Menehän, Countee.
Ruthie, Stirling, haluatteko olla avustajiani?
- Saammeko palkkaa? - Ette.
- Hyvä on. - Joo.
Will, Countee puhui kulkurien merkeistä.
Hän näkee merkin portissa parin sadan metrin päästä.
- Hän pelastaa minut jatkuvasti. - Minkä ihmeen merkin?
Me jätämme merkkejä toisillemme.
- Näettekö tuon? - Näyttää kissalta.
Kissa se onkin, ja hyvä merkki. Se tarkoittaa kilttiä naista.
- Kovin moni ei tykkää kulkureista. - Teidän portissanne oli kissa.
- Meillä oli kissa! - Entä meillä? Asun tuolla.
- Toivottavasti on. - Varmasti on.
Sori, Ruthie. Ei kissaa.
Mutta teillä on kalanruodot.
- Mitä se tarkoittaa? - Hyviä jätteitä.
Millaista on matkustaa junaradalla?
Juna viheltää, kone savuttaa, pitää juosta ja hypätä junaan.
Juna vie uuteen elämään.
- Tuntuu vapauttavalta, vai mitä? - Näin on.
Missä kotisi on, Will?
Teksasissa.
Meillä oli maatila. Menetimme kahdet sadot putkeen.
Isä ei saanut pidettyä tilaa.
Perhe suuntasi länteen Bellen, Evelynin ja pikkusiskojen kanssa.
He halusivat minut mukaani, mutta halusin elää omillani.
Matkustin junaradoilla, sain ystäviä ja tein kaikenlaisia töitä.
Tapasin Counteen ja hänen isänsä Oklahomassa 14 kuukautta sitten.
Laitoimme hynttyyt yhteen.
- Olimme... - "Kolme muskettisoturia."
Juuri niin.
Sitten tuli influenssa.
Isi ei selvinnyt.
Nyt olemme kahden.
Luojalle kiitos Counteesta.
Pääsemme vielä Kaliforniaan...
...perheeni luo. - Pitävätkö he minusta?
Eivät.
Kunan kiusasin. Mennään.
Tässäkin on merkki.
- Olemmeko lähellä? - Lähellä kulkuriviidakkoa.
Mikä kulkuri oikeastaan on?
Lhminen, joka kulkee junalla kylästä kylään työn perässä.
Moni heistä on sellaisia.
Oma koti kullan kallis.
Tulkaa.
Elämä kulkuriviidakossa on kovaa. Kulkureilla oli ennen työt ja kodit.
Kuka tahansa voisi joutua samaan jamaan huonolla tuurilla.
Ruoka on päivittäinen ongelma.
Yleensä ruoka jaetaan kaikkien kesken.
On kasviksia ja perunoita, ja hyvänä päivänä lihaakin.
- Saisinko ottaa teistä kuvia? - Tietenkin.
Ainekset keitetään yhdessä padassa. Se on kulkurikeittoa.
Ne, joilla on ruoka, jakavat sen. Muut yrittävät huomenna uudestaan.
Kaikki saavat keitosta.
Leirin kauppaan viedään turhat tavarat ja otetaan, mitä tarvitaan.
Kulkurit vaikuttavat luotettavilta.
Heillä on varmasti paljon ongelmia.
Kulkuri oppii ensimmäisenä vaaran merkin.
He suojelevat merkillä itseään ja toisiaan.
Kovina aikoina tekee hyvää syyttää jotakuta.
Kulkurit ovat helppo maalitaulu.
Perillä ollaan.
Makuuhuone.
Olohuone.
Kylpyhuone.
- Kirjasto. - Sisään vain.
- Terve, lekuri. - Will. Miten Counteen kurkku voi?
- Paljon paremmin, kiitos. - Hyvä. Vai että Robin Hood?
Niin.
Mitä mieltä olet ihmisestä, joka varastaa rikkailta köyhille?
Onko hän hyvä vai paha ihminen?
Hyvä, minusta.
Olen samaa mieltä.
Nähdään, lekuri.
Will.
Tulkaa ulos. Haluan esitellä erään henkilön.
Tervetuloa.
Sheldon Pennington III.
- Stirling Howard IV. - Kit Kittredge I.
- Minä olen Ruthie. - Olemme Willin ja Counteen ystäviä.
Pennington on nimeni, osakkeet olivat alani.
- Isänikin oli osakealalla. - Avainsana on "oli".
Täällä on paljon miehiä, jotka olivat yhtä sun toista.
Kun saan työpaikan, kutsun vaimoni ja kaksi poikaani takaisin.
Toinen heistä on sinun ikäisesi.
Stirling Howard IV-
- missä oikein olet ollut?
Willin ja Counteen luona kulkurileirissä.
- Älä enää ikinä vie häntä sinne! - Selvä, rouva.
Ei se ollut Willin syy.
Minä annoin luvan mennä, Louise.
Suo anteeksi.
Käskin välttämään kulkureita. Moni heistä on rikollinen.
- Kysy ensi kerralla minulta lupa. - Minun pitää mennä.
Tulehan.
- Anteeksi, äiti. - Ei tarvitse pyytää anteeksi.
Meillä ei vain ole varaa suututtaa alivuokralaisia.
Istutaan.
En halunnut sinulle tällaista elämää.
Sinun pitäisi leikkiä-
- ei murehtia vuokralaisista ja lainoista.
- Eikä myydä munia. - Myydä mitä?
- Munia. - Eihän meillä ole kanoja.
On. Millie-täti lähetti kanoja. Niistä on meille apua.
- Ei... - Kit.
Kananmunien myynti johtaa köyhäintaloon.
Margaret Mildred, istu.
Katso minuun.
Munien myynti, kasviksien viljely ja kaiken kierrättäminen-
- on ainoa keino pysyä pois köyhäintalosta.
Joko teemme niin tai muutamme Hendrick-sedän luo.
Kunnes isäsi saa töitä.
Miten on?
Kanat vai setä?
Kanat.
Kiitos, kiitos.
Minä, Jefferson J. Berk nostan ihmisen ilmaan.
Levitaatiotako?
Ei temppuja, ei harhautuksia.
Saan jonkun teistä leijumaan.
Painottomana.
Saanko vapaaehtoisen?
Nti Bond?
En ole ennen leijuttanut kirjastoauton pitäjää.
- Entä tanssinopettajaa? - Olen, mutta se on pitkä tarina.
- Nti Bond. - Ei...
En minä voi, hra Berk.
Neiti Bond, neiti Bond, neiti Bond.
- Hyvä on, muttei se onnistu. - Istukaa, pyydän.
Nojatkaa taakse.
Juuri noin.
Ristikää kätenne rinnallenne ja sulkekaa silmänne.
Sulkekaa silmänne.
- Onko mukava olo? - Ei.
Erinomaista. Lapset, valot.
- Nti Dooley, auttaisitteko? - Tahdon.
Siis autan.
Nti Bond.
Alatte tuntea itsenne hyvin väsyneeksi.
Tunnette itsenne ilmaa kevyemmäksi.
Ette kuule muuta kuin ääneni.
Muut äänet häipyvät.
Silmäluomenne käyvät raskaiksi. Ette jaksa pitää niitä auki.
Te olette nyt...
: : :unessa:
Rva Howard, nti Bond voi pudota, jos hän herää kovaan ääneen.
Nti Bond, hyvä herrasväki.
Sanoinan, ettei se onnistu.
Äiti, olisitpa nähnyt! Hra Berk leijutti nti Bondia.
- Oletko kunnossa? - Tietysti, mitään ei tapahtunut.
- Kyllä tapahtui. Olit ilmassa! - Enkä ollut.
- Tuliko posti? - Tuli.
- Suokaa anteeksi. - Posti tuli, äiti.
Hra Berk.
- Nti Bond. - Onko isältä kirjettä?
Ei tänään.
Hän kirjoittaa kyllä usein.
Jos, tai siis kun pääsen avioon-
- toivottavasti saan yhtä hienon miehen.
Minun tuurillani saan tyhjäntoimittajan, joka...
Ei mitään.
- Voi ei. - Onko jokin hätänä?
Kulkuri kävi Frederich-serkkuni kimppuun.
Hän vei serkulta kellon, lompakon ja hakkasi tämän pahasti.
Kauheaa.
Huolehtiiko vaimo hänestä?
Hän ei ole naimisissa. Minä olen hänen koko perheensä.
Rva Kittredge, voisiko Frederich tulla tänne pariksi päiväksi?
Kunnes hän tokenee. Maksan toki hänen ateriansa.
- Toki. Ullakolla on ylimääräinen peti. - Kiitos.
Puhuimmekin juuri kulkuririkoksista.
Huhuja kuulee, kun kulkee autolla.
Sanotaan, että kulkurit ryöstelevät aika lailla.
- Eivät kaikki kulkurit. - He putsaavat ihmisten koteja...
...ja ryöstelevät keskellä kirkasta päivää.
Heidät voidaan ajaa ulos kaupungista.
Jos taloja ryöstellään, pitäisikö arvoesineet laittaa talteen?
- Ompelen rahani nimettömiini. - Nti Dooley, paikalla on lapsia.
Kai hekin pitävät nimettömiä.
Isäni pitää rahat kellarin kassakaapissa.
Kappas vain, pankkiiri ei luota pankkiinsa.
Rva K., voisitteko laittaa tämän turvalokeroonne?
Se on vana ja kuulemma arvokas.
- Lhan vain varmuuden varalta. - Tietenkin. Onpa se kaunis.
Niin?
Kanakoppi mahtuu hyvin pohjoiskulmaan, pyykkinarujen luo.
- Hienoa. Kiitos, Will. - Tule, Countee.
- Hyvää päivänjatkoa. - Hei sitten, Will ja Countee.
- Nämäkin voisi laittaa turvaan. - Minullakin olisi talletettavaa.
Olisi ikävä kadottaa isäni kello.
Sormukset myös.
- Sehän on hääsormuksesi. - Se on kyllä tallessa, Stirling.
"Ystävällisyys ja kunnia kulkuriyhteisössä"?
Ilman kysymysmerkkiä. Se on toteamus.
"Ystävällisyys ja kunnia kulkuriyhteisössä."
- Tuoretta se ainakin on. - Niin, mutta...
...lehden pitää myydä, ei olla naurunalainen.
On hyviä ja pahoja kulkureita.
Lhan kuin omenoitakin.
Ja päätoimittajia.
Tulehan, Kit.
Näetkö kartan?
Dayton, Hamilton, Cincinnati ja muut merkityt kaupungit-
- kärsivät kulkuririkoksista.
Kulkuririkollisesta maksetaan 150 dollarin palkkio.
Kuka siis maksaisi viisi senttiä kulkureita ylistävästä tarinasta?
Juuri siksi ihmisten pitäisi lukea se!
Annan vihjeen.
Joskus on soitettava sitä, mitä yleisö haluaa kuulla.
North Abbott Place 51:ssä on sattunut ryöstö.
- Varas oli nilkuttava kulkuri. - Ruthie asuu siellä!
Kulkuri loikkasi eteeni keskellä kirkasta päivää.
Hän ontui.
- Oliko muuta? - Oliko hänellä tatuointia?
Se oli epätavallinen, ehkä lintu?
- Tämä on rikospaikka. - Itse asiassa hänellä oli tatuointi.
- Hyvin kirkkaat värit. - Sama tatuointi!
- Frank? - Täällä.
- Mitä tuumit? - Oikea käyntikortti.
Will?
- Onko kaikki hyvin, Kit? - Missä Will on?
En tiedä. Hänen piti tulla jo. Ehkä hänellä on kiireitä.
Postia!
Kunpa se olisikin niin helppoa.
Yksi hra Berkille, annan sen myöhemmin.
Rva Kittredge.
Isältäkö?
Millie-tädiltä.
Sinulle on yksi, Stirling.
Äiti, se on New Yorkista.
Isältä.
Täällä on kirje sinullekin.
40 dollaria?
Suokaa anteeksi.
Siinähän sinä olet. Miksi olet täällä?
- Anteeksi... - Ei se mitään. Vaihdan vain lakanat.
Unohdin kysyä kirjeestä.
Kertoiko isäsi, milloin hän palaa Cincinnatiin?
Stirling?
Voi ei.
Haluaako hän, että muutat New Yorkiin?
Siksi olet tuollainen.
Isäsi sai töitä New Yorkista ja haluaa, että muutatte sinne.
Miksei kukaan saa töitä Cincinnatista?
Vihaan posteljoonia.
Ja postia, kirjeitä ja sanoja. Vihaan sanoja.
- Mitä oikein höpiset? - Sanoihin uskoo.
Vaikka ne eivät olisi tosia.
- Hän sanoi kirjoittavansa. - Isäsikö?
- Pistin hänet lupaamaan. - Pistitkö?
Aluksi hän piti sanansa. Sain kirjeen joka viikko.
Sitten aina vain harvemmin. Lopulta kirjeitä ei enää tullut.
Sitten äiti riisui sormuksensa.
Kirjoititko kirjeen äidillesi?
Hänen täytyi kuulla isästä.
Mutta kirjeessä oli rahaa.
Isä antoi rahaa ennen lähtöään.
Hätätapausta varten.
Tavallaan tiesin aina.
Isä ei palaa koskaan.
Terve, Kit.
Minulla on sinulle jotain.
Se on skootteri.
Kiitos.
- Mitä jalallesi tapahtui? - Satutin sen yhtenä iltana.
Ettet eilisaamuna?
- Sopiiko, että vähän kyselemme? - Toki, sir.
Miten satutit jalkasi?
- Kimppuuni käytiin. - Niinkö kävi?
Kyllä, sir. Tässä yhtenä iltana.
Joku potkaisi minua polveen.
Oliko sinulla nuo saappaat?
- Se mies vei saappaani. - Harmin paikka.
Se vaikeuttaa jalanjäljen tunnistamista.
Muistitko ilmoittaa tapauksesta?
Kuka kulkuria kuuntelisi?
Tunnetko Smithensit?
Ruthie Smithensin?
Moni luulee, että tunnet Ruthien aika hyvin.
- Ja heidän taloustilanteensa. - En...
Tiesitkö, että Smithensit olivat matkoilla?
Tiesin kyllä, sir.
Kertoiko Ruthie, että he säilyttävät rahojaan kellarissa?
Pyydän, ettet lähde kaupungista.
Jos nouset junaan keskellä yötä tai livahdat kaupungin alueelta-
- etsin sinut käsiini niin nopeasti, että saappaatkin löytävät omistajansa.
Ymmärrätkö?
Seis! Varas!
- Seis! - Huhuu?
Äiti, oletko täällä?
- Kit? Stirling? - Kuka siellä?
Meidät on ryöstetty!
- Vielä kerran, hra Berk. - En saanut unta.
- Luulin kuulleeni äänen ulkoa. - Niin minäkin.
Menin katsomaan ja näin hänet.
- Will Shepherdin? - Oli pimeää.
Will se oli. Hänellä oli turvalokero.
Onko turvalokerossa teidän omaisuuttanne, rouva?
Kaikki rahamme.
- Veikö hän rahasi? - Totta kai vei.
Vaikka hän tiesi asuntolainasta?
- Pidätetään hänet, Frank. - Ei!
Kauhea poika.
Hän puhui paljon Robin Hoodista ja rikkailta varastamisesta.
Hän tietää, ettemme ole rikkaita. En usko sitä.
Onko kukaan nähnyt Will Shepherdiä?
Will Shepherd?
Anteeksi, että häiritsen näin aikaisin.
Ei se mitään. Tulkaa sisään.
Huomenta.
Nämä löydettiin Will Shepherdin teltasta tänä aamuna.
Toivoimme, että tunnistaisitte ne.
Annoitteko saappaat Will Shepherdille?
- Entä tämä? - Rintaneula on minun.
- Näittekö äitini sormusta? - En, poika.
Ensin Smithensit, sitten te. Sisäpiirin keikka, ehdottomasti.
Mahdotonta!
Smithensien talon ryöstäjällä oli tatuointi.
Silminnäkijä kertoi niin, kirjoitin sen ylös!
- Willillä ei ole tatuointia, seriffi. - Kultaseni...
Oletteko löytänyt häntä?
Kukaan ei ole nähnyt häntä. Kukaan ei tiedä, missä hän on.
Rakas isä, on kulunut jo viikkokausia, eikä Williä ja Counteeta ole näkynyt.
En usko, että hän ryösti meidät. Joku kuitenkin vei kaikki rahamme.
Nyt keskellä kaunista nurmeamme on pankin ulosottokyltti.
Lisäksi Hendrick-setä sanoi, ettei Grace voi tulla hänen luokseen-
- kun menemme asumaan sinne. Se on annettava pois.
Miten voin luopua siitä?
Pyydän äitiä puhumaan vielä sedälle. Äiti on niin surullinen.
Hän ei hymyile juuri koskaan. Mikset ole täällä?
Miksei sinusta kuulu? Lupasit kirjoittaa joka viikko.
Kirjeitä tulee aina vain harvemmin. Et saa kadota.
Jos olet työtön Chicagossa, voit kai olla työtön Cin...
Rakas isä, sain eilen kirjeen Francesiltä ja Florencelta.
Heille menee hienosti Kaliforniassa, aivan kuten sanoit.
Kertoiko äiti, että Ruthien isä puhui pankille?
Saimme kuukauden lisäaikaa.
Ruthie painosti varmasti isäänsä. Hän on tosi ystävä.
Äiti teki minulle viime viikolla mekon kananrehusäkistä.
Puin sen ensimmäisenä koulupäivänä.
Onpa kaunis mekko.
Jotkut pitivät sitä niin hienona, että he ostivat sellaiset äidiltä.
Kuvittele!
Kananrehusäkit olisi heitetty pois. Puhdasta voittoa.
Millie-täti olisi ylpeä ja Hendrick-setä kauhuissaan.
Taidan pukeutua mekkoon, kun muutamme sedän luo.
Jalkasi ovat lyhyet, mutta pääset kyllä.
Hyvä tyttö.
Ja munien myyntikin on oikeastaan aika kivaa.
Tulkaa ostamaan munia! Tusina 15 sentillä!
Tuoreita munia!
Hra Berk meni Frederich-serkkuaan vastaan rautatieasemalle.
Uusi naama piristää varmasti kaikkia.
Olivat Will ja Countee missä tahansa...
- Onko sillä vaippa? - On, Jefferson.
Apina?
Sen nimi on Curtis.
Rakastan sinua, Curtis. Pieni apinapoikani.
Onpa söpö.
Stirling, tule kauemmas sen kauhean olion luota.
Ottakaa se irti!
Curtis, tule.
Jos rapsutat sen masua, saat elinikäisen ystävän.
Jos rapsutan...
Margaret!
Onneksi muutamme pois. Muuten muuttaisimme pois.
Hra Berk, yläkerrassa on peti teille.
Anteeksi sotkusta. Talossa on niin paljon pakattavaa.
Suurkiitokset, rouva. Viivyn vain pari päivää.
- Oletteko myös Baltimoresta, hra Berk? - Sano vain Frederich.
- Olen alun perin Kanadasta. - Mikä yhteensattuma.
Etkö olekaan Poughkeepsiestä.
Muutin Baltimoreen -22 auttamaan Jeffiä taikaesityksessä.
Kutsuimme itseämme Luigiksi ja Samiksi.
- Minä olin Luigi. - Vanat hyvät ajat.
Mutta kuitenkin.
Jeff sahasi naisen kahtia Lolan laulaessa.
- Lola? - Niin.
Se tykkäsi istua tässä. Levätköön rauhassa.
Seriffi puhui sisäpiirin keikasta. Hra Berk tiesi turvalokerosta.
Miten hra Berk sai rintaneulan turvalokerosta?
Ehkä hän ei laittanutkaan rintaneulaa lokeroon?
Silmänkääntötemppu!
Hra Berk laittoi kellonsa korupussiin.
Hän otti rintaneulan pois ja laittoi sen taskuunsa.
- Ja antoi sen... - Frederichille!
- Ja hän varasti Willin saappaat. - Joten Frederich meni Willin leiriin.
Hän naamioitui kulkuriksi ja piilotti tavarat Willin telttaan.
Hra Berkin täytyi vain saada seriffi epäilemään Williä.
Ontuminen!
Will sanoi, että joku potkaisi häntä.
He saivat Willin ontumaan ja lavastivat ontuvan kulkurin.
- Meillä! - Siksi se tehtiin keskellä päivää.
Hän jätti saappaanjäljen ja varmisti, että joku näkisi hänen nilkuttavan.
Mitä siellä tapahtuu?
Selvitimme jutun. On kerrottava poliisille.
Ei ilman todisteita.
- Tiedätkö, minne menemme? - Totta kai.
Toivottavasti.
Täydellistä.
Etsitään rahoja heidän huoneestaan.
Jos joku tulee, puhalla pilliin.
- Oletko varma? - Talo on harvoin täysin tyhjä.
Kaikki ovat poissa. On pakko toimia nyt.
Tule.
- Vahdi, Ruthie. - Hyvä on.
Rahat on löydettävä. Ne ovat koko omaisuutemme.
Salapoliisikirjoissa laukuissa on yleensä sivussa nappi-
- joka avaa salalokeron.
Missä se nappi oikein on?
Löysin sen!
Se punainen lompakko!
- Sanoit, että sinulla on kartta. - Niin minulla onkin.
- En muista, missä se on. - Hienoa.
- Tarvitsetko kartan kartan luo? - Minulla on kartta, Jeff.
Äitisi kaulakoru, Ruthie. Mutta missä turvalokero on?
Katso.
Dayton. Cincinnati. Hamilton.
Sarnia? Ei.
Columbus.
Cleveland. Tiedätkö, mitä tämä tarkoittaa?
Tiedän!
- En. - Hra Berkin serkku...
...on ollut kaikissa rikoskaupungeissa.
Herran pieksut.
- Mistä tämä tuli? - Stirlingiltä.
Kulkureiden vaaran merkki!
Käske sen otuksen olla hiljaa. Laita se häkkiin.
- Se ei pidä paineesta. - En minäkään, mutten huuda!
Anna se kartta, niin mennään.
Mitä oikein teet?
Karttaa ei olekaan.
Hautasit saaliin, muttet oikein muista, minne.
- Anna minun ajatella. - Siinä menee ikuisuus.
Laitoin saaliin paikkaan, jonka varmasti muistaisin.
Näetkö? En ole mikään tollo.
Hienoa, mennään nyt.
- Miksi tämä on auki? - Onko kaikki tallella?
Missä se on?
Jätit sen vahingossa auki. Mennään.
- Miksi tämä kivi on täällä? - Se tuli varmaankin ulkoa.
Siinä on kulkurikirjoitusta, vaaran merkki.
En pidä tästä.
En sitten yhtään.
Auta siirtämään matkalaukkua.
- Minne menemme sen kanssa? - Emme minnekään. Se näyttäisi oudolta.
Kerrot, mihin saalis on haudattu ja lähdet klo 16 junalla Baltimoreen.
Yksinkö?
Yksin on ikävä matkustaa.
Jos vaistosi on oikeassa, mitä suuresti epäilen-
- en halua uteliaita vuokralaisia tai virkaintoisia seriffejä tänne.
- Liian vaarallista. Ymmärrätkö? - Entä Curtis?
Tuon sen luoksesi ensi viikolla.
- Muistathan, että se pitää rusinoista. - Voitaisiinko jo mennä?
Tule.
Odota, takkini.
Se on tuolilla.
- Onko sinulla nyt kaikki? - On.
Ei mitään hätää.
- Kiltti apina. Menen autoon. - Mitä? Mitä oikein teet?
- Se on vaarallista. - Rahat on saatava takaisin.
Muuten menetämme kotimme.
Kit, ei!
Kit.
Mitä sinä oikein teet, Kit?
- Stirling, herää. Oletko kunnossa? - Olen.
Kertokaa poliisille. Minä menen autoon.
Mitä?
- Miksi minun pitää mennä yksin? - Koska sinun pitää.
Ei apinaa voi junaan ottaa.
- Minäkin rakastan sinua, Curtis. - Autoon siitä!
- Tiedäthän, missä kaikki on? - Tiedän, tiedän.
Minne sitten käännyn?
- Vasemmalle. - Kiva, kiitos.
Älä huuda minulle!
- Yritän vain saada tietoja. - En näytä, missä aarre on.
Sinä et tiedäkään sitä, hra Viiksekäs Kaljupää.
Ääliö!
Nti Bond!
- Mitä? - Stirling, tule.
Nti Bond, tarvitsemme apua!
Tarvitsemme apua!
Lhan oikeasti.
Berkit varastivat rahat. Kit piiloutui auton takapenkille.
- He puhuivat rautatieasemasta. - Autoon!
- Mennään. - Soitan poliisille.
Pärjäättekö siellä takana?
Kit ei olisi saanut mennä autoon.
- Millä junalla he menevät? - Klo 16 junalla Baltimoreen.
Ilmeisesti rahat on haudattu metsään rautatieaseman lähelle.
Mielenkiintoista.
Sinne on päästävä, ennen kuin Kit paljastuu.
Pitäkää kiinni.
Voi pojat.
Kahdeksan, yhdeksän, kymmenen.
- Nyt kaivetaan. - Sinä kaivat.
Kolme, kaksi, yksi.
Nyt tärppäsi.
Seitsemän...
Tästä se löytyy.
No niin.
Nti Bond, ei.
ÄIkää olko yhtään huolissanne. Tuo on hra Berkin auto.
Soitin poliisille. He tulevat pian. Pysykää te täällä.
- Mennään perään, Ruthie. - Hän käski pysymään täällä.
Tule nyt jo!
Tuolla Kit on.
- Kit. - Mitä te täällä teette?
- Nähtiinkö teitä? - Ei, nti Bond toi meidät.
Hän auttaa meitä. Katso.
Löytyikö?
Varovasti.
- Nyt tärppäsi. - Lapioi.
Äkkiä nyt.
- He löysivät lokeron. - Epäreilua!
Laatikko on meidän, ja siinä on koko omaisuutemme.
Saat rahasi takaisin, Kit.
- Kit oli autossa. - Will on syntipukki.
Nti Bond soitti poliisille. He tulevat pian.
- Mistä nti Bond soitti poliisille? - Teidän kotoanne.
Meidän puhelimemme ei toimi, Stirling.
Voi ei.
Nti Bond!
Hän oli juonessa mukana.
Miten en tajunnut?
Jokaisella taikurilla on avustaja.
- Mitä oikein höpiset, nainen? - Ei ketään voi leijuttaa.
- Paitsi jos he tietävät tempun! - Niinpä.
Mitä nyt tehdään?
Käytetään taikuutta.
Täällä näin!
Tytöllä on kamera!
Kit!
Täällä näin!
Eikä.
Ylös. Odottakaa.
Poika vie saaliin. Perään!
- Ota poika kiinni. - Kukaan ei satuta sinua, Stirling.
Voi ei...
Voimme piiloutua kulkuriviidakkoon.
Sain ajatuksen.
- Mitä oikein teet? - Hankin meille etumatkaa.
Annetaan rahat takaisin.
- Ole hiljaa. - Se ei kuulunut suunnitelmaan.
Lokerossa oli 250 dollaria. En anna senttiäkään takaisin.
Käske tyttöystäväsi olla hiljaa.
Tyttöystävä?
Älä ole naiivi, Lucinda. Tästedes teemme näin.
Rakastavaiset.
Onneksi osaan lukea kulkuria.
Tuonne.
Mennään.
Taidamme olla lähellä.
- Kit? - Will.
- Mitä teette täällä? - Meitä jahdataan.
Berkit ja nti Bond veivät rahat. Tiesin, ettet tehnyt sitä.
- He jahtaavat meitä. - Mennään.
Hienoa.
Hienoa, että osaat kulkuria.
Mennään takaisin.
Anteeksi vain.
Voisitteko auttaa?
Olimme piknikillä lähistöllä ja kadotimme lapsemme.
Sepä harmillista.
Ajattelimme heidän harhailleen tänne.
Niin tietysti. Onko kukaan nähnyt eksyneitä lapsia?
Minulla on...
Viisikymmentä...
Sata dollaria-
- jolla saisi varmasti paljon ruokaa vauvalle.
Pääsisitte jaloillenne.
Teistä voisi taas tulla kunniallisia yhteiskunnan jäseniä.
Kunniallisia yhteiskunnan jäseniä?
- Niin. - Kuten sinusta?
Terve, enkelini. Ota heidät.
Apua!
Ne ovat minun rahojani!
Eipäs hoppuilla.
Irti minusta!
Ei!
Kiitos, rouva.
- Mitäs tuosta. - Lucinda!
Taikuus katosi.
Ei.
Anteeksi, Kit. Olen pahoillani.
Selitimme itsellemme, että huonot ajat oikeuttavat tämän.
Olin naiivi, Jefferson.
Riehuimme pitkin maata kuin Robin Hood-
- varastimme muka rikkailta köyhille.
Mutta oikeasti-
- varastimme rikkailta ja köyhiltä itsellemme.
Niin me teimme.
Ja sinä!
Jefferson Jasper Renee Berk...
Renee?
Sinä et ole Robin Hood.
Mennäänkö kertomaan seriffille, että rikosaalto selvisi?
Kulkuri ei ollutkaan syypää.
- Hyvästi, ystäväni. - Hei sitten, nti Bond.
Missä Countee on, Will?
Paras tapa piilottaa jotakin on jättää se näkyviin.
Ymmärrän. Tai siis en.
Countee.
- Puitko hänet tytöksi? - Minä olen tyttö.
Onko hän tyttö? Oletko sinä tyttö?
Constance Angel Eudora Garvey.
Anteeksi, että huijasimme teitä.
Lupasin hänen isälleen, että suojelisin häntä.
- Tytöillä on vaarallista rautateillä. - Oletteko vihaisia?
Emme tietenkään. Pidän mekostasi.
- Kiitos. - Pitääkö sinua kutsua Constanceksi?
Ei.
Hyvä.
Olet ehkä tyttö, mutta minulle olet poika, Countee.
Kiitti, kai.
Kulkurit viattomia
Kiertävät taikurit ja kirjastonainen pidätetty
Tyttö saa palkkion Ohion väki kiittää dollarein
Paikallistyttö nappasi varkaat ja pelasti kotinsa
Näyttääpä hyvältä.
- Erinomaiselta. - Hienoa, Margaret.
Meillä on paljon kiittämistä.
Malja Kitille. Emme olisi täällä ilman sinua.
Kitille.
- Isäsi olisi hyvin ylpeä. - Mitä Chicagoon kuuluu, Margaret?
Kit, antaisitko nti Dooleylle papuja?
- Kit. - Will? Countee?
Rouva.
Anteeksi häiriö, mutta halusimme kiittää teitä näin kiitospäivänä.
Siinä menisi vain hetki.
Tulkaa sisään.
- Kaikkiko? - Siitä vain.
- Will! - Emme tienneet, miten muuten kiittää.
- Tämä on sinulle. - Kiitos.
Suurkiitokset, nti Kittredge.
- Voi hyvänen aika, Will... - Voit tehdä ison sopan.
- Kiitos. - Kiitos kauheasti.
ÄIkää menkö.
Mikä olisi sen parempaa kuin juhlia teidän kanssanne.
Liittykää toki seuraan. Se olisi meille kunnia.
Huhuu?
Isä?
Isä!
Annahan, niin katson sinua.
Voi, kultaseni.
Lupasit, että kirjoittaisit kerran viikossa.
- Viime kirjeestä on... - Liian kauan. Tiedän.
Ajattelin aina, että huomenna saan hyviä uutisia.
En koskaan saanut.
Tajusin, että ellen voisi kohdata sinua-
- tai äitiäsi ja kertoa, mitä tapahtuu, tilanne olisi kuin sen auton kanssa.
Antaisin sen masentaa minut. En voi antaa käydä niin.
Kit?
Jack?
Olen kotona.
Löydän työpaikan. Lupaan sen.
Chicagostako?
Ei, Kit.
Täältä, Cincinnatista. Tulin kotiin jäädäkseni.
Kiitos.
- Hra Pennington. - Kiitos, sir.
Se poikanne, joka on minun ikäiseni...
Kirjoittakaa hänelle, jo tänä iltana.
Minun puolestani.
Anteeksi. Hiljaisuutta!
Counteella on kerrottavaa.
Oletko valmis?
"Lehmä hyppäsi kuun yli."
Miksi lehmä niin teki?
Onpa hassua.
Tämänkö takia minä opettelin lukemaan?
Olen ylpeä sinusta.
Iltaa.
Kit, kultaseni.
Sait vieraan.
Margaret Mildred Kittredge!
Hra Gibson?
Tuoreena painosta.
Lama lapsen silmin
- Tarkoitatko...? - Onneksi olkoon, toimittaja.
- Juttusi julkaistiin! - Kuulitteko? Juttuni julkaistiin!
Tiesin aina, että pystyt siihen.
Näytetään kaikille.
Hra Gibson, jääkää drinkille. Me kaikki juhlimme yhdessä.
- Ehkä yhdelle, rva...? - Neiti. Nti Dooley.
- Voitte kutsua Mayksi. - Se oli äitini nimi.
Jukra.
Mikä yhteensattuma.
Millaisia juomia tänään on tarjolla?
Sinä marraskuuna ei surtu sitä, mitä oli menetetty.
Juhlistimme sitä, mitä meillä oli.
- Ovatko kaikki valmiina? - Kyllä.
No niin.
Olemme nyt yhtä.
- Jukra. - Yhtä apinan kanssa.
ÄIkää kertoko äidille.
Odota. Pyhää Puumajavalaa ei ole lausuttu.
Lama muutti kaikkien elämää.
Se pisti meidät koville, mutta teki meistä vahvoja.
Apina vei kamerasi, Kit!
Kävi elämässä miten kävi...
... minä olin valmiina.
SubLand.info